![Fear Factory - Aggression Continuum](https://heavymetal.dk/sites/default/files/styles/review/public/fear_factory_-_aggression_continuum_-_artwork.jpg?itok=R6YYqXvg)
Længe ventet og stadig tro mod formlen
Fear Factory er igen gået sammen med Monte Conner for at lave deres andet fuldlængdealbum hos Nuclear Blast. Fear Factory har en ikonisk, næsten kultagtig status indenfor industrial ekstremmetal. De skabte i 1995 med albummet Demanufacture en banebrydende formel, som blev fundamentet for en hel musiktradition indenfor industrial metal. Med deres nye album, Aggression Continuum, er de fortsat tro mod den formel.
Dette album kommer senere end forventet, fordi Dino Cazares og Burton Bell blev sagsøgt af tidligere bandmedlemmer om rettighederne til navnet – en kamp, der varede fire år. Cazares vandt retssagen, men Bell mistede lysten til at fortsætte i bandet. Det er dermed sidste album, hvor vi får lov til at høre hans vokal. Spørgsmålet er, om stridighederne har påvirket kvaliteten af det nye album?
Et stilrent og teknisk formidabelt møde mellem menneske og kunstig intelligens
Klassisk for Fear Factory byder albummet på en atmosfærisk dimension, der skaber associationer til en postapokalyptisk verden i forfald. Albummet åbner op med en mekanisk fortællerstemme, der øjeblikkeligt kaster os ind i en rolle: Vi befinder os i en fremtid styret af robotter, og vi er en del af den modstandsbevægelse, som er det sidste håb for menneskehedens overlevelse.
Med intelligent lyrik udtrykker Fear Factory sig kritisk om emnet kunstig intelligens, her blandt andet med direkte og indirekte referencer til Terminator, Mad Max, Night Rider og Matrix-universet. Temaet på hele albummet er en dyster futuristisk fortælling om mødet mellem mennesket og kunstig intelligens.
Fear Factory følger troligt deres berømte ”machine-gun style”-formel, hvilket betyder, at albummet er spækket med synkoperet guitar og dobbeltpedal i 16-dels takt. Derudover skiftes der mellem tunge vers med aggressiv vokal og melodiske ”bløde” sekvenser med skønvokal. Det futuristiske univers fremhæves elektronisk ved hjælp af de fem forskellige keyboardspillere, der hver har bidraget med deres unikke vision til albummet.
Albummet er blevet skruet sammen af et utal af musikere og teknikere, men størstedelen af musikken er udført af Dino Cazares (guitar, sangskrivning), Burton Bell (vokal), Mike Heller (livetrommer) og Igor Khoroshev (keyboard). Cazares udtaler, at selvom Tony Campos ikke spiller bas på dette album, er han stadig en del af det faste lineup. Hvem der afløser ham på dette album, har Nuclear Blast eller Fear Factory ikke offentliggjort, men bassen er som altid skarp og tung som en mukkert. Det samme gælder faktisk hele lydbilledet. Alt er gennemført minutiøst med klinisk laser-præcision.
Skarpere end et japansk samuraisværd
Hvis du er en hærdet Fear Factory-fan, så vil du med garanti være lykkelig, når du tilføjer dette album til din samling. Albummet har været længe undervejs, men det har bestemt været al den venten værd for fans. Det er helt umuligt at sætte en finger på noget i forhold til den tekniske side af dette album, da alt virker gennemarbejdet ned til den mindste detalje og er mesterligt konstrueret. Lyden er sammenhængende og gennemgående. Det bliver næsten ”lidt for perfekt”. Det største minus er faktisk, at der slet ikke er plads til overraskelser på albummet, fordi alt er så strømlinet og overproduceret. Hvert track er klinisk sammenhængende med det forrige rent tematisk og teknisk, og dermed er der ikke nogen specifikke numre, der står ud fra de andre. Når det er sagt, så har stridighederne i bandet forud for udgivelsen af albummet på ingen måde påvirket kvaliteten negativt, og Fear Factory leverer med Aggression Continuum et produkt, der er skarpere end et japansk samuraisværd.