![Alternative 4 - The Obscurants](https://heavymetal.dk/sites/default/files/styles/review/public/6915.jpg?itok=4vneTaQZ)
Den produktive Duncan Patterson, med i baggrund i britiske Anathema, er ude med andet album fra Alternative 4. Alle med en forkærlighed for tilbagelænet, melankolsk rock bør dykke ned i dette udspil.
Disclaimer: Det er ikke metal. Men sortsyn hænger tusmørketungt over albummet, så bare rolig. Du skal nok blive viklet ind i dette univers.
En fantasiverden af melankoli
Albummet er en helstøbt oplevelse, hvor det ene nummer formfuldendt afløses af det næste. Lydbilledet er analogt og overbevisende, og alle instrumenter står krystalklart. Mest fremtrædende er selvsagt Duncan Pattersons vokal, som oftest er ledsaget af klaver og guitar. Vokalen er næsten mere hviskende end sang, samtidig med at trommerne dovent holder takten. Less is more… Men ikke altid afspejlet i længden af numrene. “Paracosm” er en 12 minutters tour de force gennem en fantasiverden af melankoli og dragende lydbilleder. Det er fantastisk. Intet mindre.
I det hele taget er de lange numre albummets højdepunkter. Duncan Patterson kræver din tid og opmærksomhed, og du skylder dig selv at bruge tid på netop dette album. Teksterne er om skyld, løgne og selvbedrag som for eksempel i ”Lifeline”:
"I sat and watched you lie, eye to eye
The graceless blackguard snake was only bleeding me dry
You’ll be creeping through the motions by and by I gave you a lifeline
A generous alibi I gave you a lifeline
But now I’m calling time on the lie"
“Returning The Screw” holder ikke samme høje standard, mens næste nummer, “Dina" er Pink Floyds The Final Cut værdig. "The Tragedy Shield” indledes med en David Gilmour-lignende guitarsolo og alle parader er nu nede.
Traumatiske tristesse
Albummet afsluttes med den mere digitale “Closure”, og herefter må man bare starte forfra. Dette album er skrevet til en utilpasset sjæl, og er som kold vinterdukkert i en verden af overproduceret muzak. Du kan mærke kulde og ensomheden helt i marven.